Kriget kom till ett abrupt slut.
Lucian, den mest fruktade och hänsynslöse ledaren någonsin för-
-Lycanklanen hade äntligen dödats.
Lyconhorden splittrades under en kväll av eld och vedergällning.
Segern såg ut att vara inom räckhåll.
Vampyrernas födslorätt.
Nästan sex århundraden har gått sedan den kvällen.
Men den forntida blodfejden ville inte dö med Lucian.
Även om Lycanerna hade blivit färre så hade kriget förvärrats-
-när månen inte längre förvarnade oss.
Äldre och mäktigare Lycaner kunde förvandlas när de ville.
Våra vapen hade utvecklats men våra order var likadana.
Leta upp och döda dem. En efter en.
Det var vårt mest framgångsrika fälttåg. Kanske lite för framgångsrikt.
Sådana som jag är "dödshandlare", blir tecken på slutet av en tidsålder.
Precis som vapnen från förra seklet så blir även vi uråldrade.
Det är beklagligt, för det är mitt liv.
Blod!
Det är okej. Du kommer att bli bra.
Ni beter er som en flock vilda hundar!
Och det, mina herrar...
...det räcker inte.
Inte om ni vill besegra vampyrerna på deras mark.
Inte om ni vill överleva.
Pierce och Taylor!
Sätt på er lite kläder.
Vi har ett allvarligt problem.
Jag har utfört några test. Det är definitivt något radioaktivt.
-Ultraviolett ammunition? -Dagsljus i vapenform.
Väntar du dig att jag ska tro på att ett djur har utvecklat en kula-
-som kan döda vampyrer? -Nej, det är nog något militärt.
Något som de har stulit. Något högteknologiskt.
Jag bryr mig inte om var de har fått dem ifrån!
Rigel är död och Nathaniel kan vara därute någonstans.
Vi borde samla allihop och storma stället.
Nej, inte nu. Inte på grund av en engångsföreteelse.
Det är bara ett par dagar kvar tills uppvaknandet.
-Det är tillräckligt rastlöst i huset. -De öppnade eld mot oss helt offentligt.
-Och allt oväsen från tunneln... -Du sa att du inte såg något.
Jag vet vad jag hörde och jag vet vad min intuition säger.
Det kan vara dussintals med Lycaner där nere!
Vem vet, kanske fler. Hundratals!
Vi har nästan utrotat dem.
Kraven har rätt, Selene.
Det har inte varit någon aktivitet i det området på århundraden.
-Inte sen Lucians tid. -Jag vet det, Kahn.
Men hellre att ni bevisar att jag har fel genom att undersöka saken.
Nåväl, meddela dina mannar. Jag ber Soren sätta ihop en styrka.
-Jag vill leda styrkan själv. -Absolut inte!
Soren tar hand om det.
-"Hundratals", verkligen? -Viktor kommer att tro mig.
-Jag skulle aldrig behandla dig så. -Klart att du inte skulle.
Kila iväg och se till så att hon gör sig redo för våra gästers ankomst.
-Det här är slöseri med tid. -Vadå?
Jag tvivlar på att Viktor skulle vilja att du står här och stirrar på hans grav.
Han skulle vilja att dödshandlarna sökte igenom hela staden.
Jag kommer aldrig förstå varför Viktor lät honom ta över.
Han är en byråkrat, ingen krigare.
-Vi måste göra dig redo. -För vadå?
Festen. Amelias sällskap kommer snart.
Du borde ha på dig den här. Den är perfekt.
De var ute efter dig.
Han är attraktiv. För att vara människa.
Vem är attraktiv?
Du vet att jag vill ha dig vid min sida ikväll.
Ta Erika, hon vill mer än gärna.
Enligt mig, så tar du det här krigandet alltför seriöst.
Du kan inte ändra på det som har hänt. Hur många du än dödar.
Förresten...
Vad är det för mening med att vara odödlig-
-om du förnekar dig själv livets glädjeämnen?
Ser du den här människan?
Vad är det med honom?
Jag är inte säker, men jag tror att Lycanerna...
Helvete!
Sätt på dig något snyggt och gör det fort.
Jag menar allvar, jag tror att de förföljde honom.
Förutom för att äta, varför skulle Lycanerna förfölja en människa?
-Några framsteg? -Vi ska se.
Det visar negativt.
Ska du gå hem?
Ja, Nicholas gav mig ett par timmar ledigt.
Förresten, sa jag att du gjorde ett bra jobb med operationen ikväll?
Ja...
Ta det lugnt.
Vi hamnade i bakhåll.
Tre dödshandlare.
-Och kandidaten? -Vi tappade bort honom.
Tappade ni bort honom?
-En sån röra! -Silverkulor, högaktiva.
Förhindrar en förvandling.
Det är ingen idé att ta ut resten. Silvret trängde in i hans organ.
Återvinning är omöjlig i nuläget.
Nu tar vi ut de där.
Slappna av.
Vampyrerna insåg väl inte att ni förföljde en människa, Raze?
Nej.
-Jag tror inte det. -Tror inte eller vet inte?
Jag är inte säker.
Det visar negativt.
Jag behöver få ta mig en titt på den där Michael.
Måste jag göra allt själv?
Våra ädla hus må vara åtskilda av ett stort hav.
Men vi är alla engagerade i att säkra vår överlevnad.
Och när Amelia anländer för att väcka Markus om två dagar-
-så kommer vi återigen att vara förenade som en enda grupp.
Vi vill tacka vår värdar för deras generösa gästfrihet.
Han kommer hit, gör sitt jobb och sen så åker han hem.
Mer än så kan jag inte säga.
Läkarstuderande jobbar dygnet runt. Vi har inte mycket till liv.
-Vet du var vi kan hitta honom? -Nej.
Försök hemma hos honom eller vänta här tills han kommer tillbaka.
Han har väl inte råkat illa ut?
Det är Michael, jag är inte hemma men lämna gärna ett meddelande.
Michael, det är Adam. Polisen var här och sökte dig-
-och de var övertygade om att du är inblandad i nån härva.
Jag sa till dem att du aldrig skulle vara inblandad i nåt sånt-
-men de letar efter dig.
Varför är de ute efter dig?
Hej på dig, Michael.
Vad i helvete är det som händer?
Stanna bilen.
Stanna bilen!
-Håll dig undan! -Okej.
Du har förlorat mycket blod.
Om du inte stannar bilen så kommer du att ta livet av oss båda.
-Jag skämtar inte! -Inte jag heller!
Håll käften och håll i dig. Jag klarar mig.
Fan också!
Du kom undan igen, imponerande. Raze kanske inte överdrev ändå.
Raze kom inte tillbaka med det här.
Om Michael är bäraren så kommer vampyrerna...
Slappna av, min gamle vän.
Jag har smakat på hans kött.
Det är bara två dagar kvar tills det är fullmåne.
Snart så kommer han att vara en Lycan.
Snart kommer han att söka upp oss.
Det är synd att vi inte har mer.
Det är positivt.
Ligg stilla. Du skadat huvudet rejält.
Du har varit medvetslös ett tag. Vet du varför de var ute efter dig?
Var är jag?
Du är i säkerhet.
Jag är Selene.
För en gångs skull var ryktena sanna.
Alla är helt uppjagade på grund av ditt lilla husdjur.
-Du ska försöka omvandla honom. -Självklart inte.
Men varför tog du hit honom?
Han räddade mitt liv.
-Vad gör du här? -Kraven vill prata med dig.
Nu.
Det här är totalt oacceptabelt!
Du trotsade mina order och var borta hela natten med en människa.
Och sen så tar du med honom hit till mitt hus!
Det här är fortfarande Viktors hus.
Jag vill inte bråka.
Jag vill bara att du ska förstå att Michael är viktig för Lycanerna.
-Jaså, är det Michael nu? -Kraven, kan du lyssna...
Jag kan inte förstå varför du är så besatt av den där löjliga teorin.
Lucian skulle aldrig vara intresserad av en människa.
Vare sig Michael eller nån annan.
Vänta lite nu...
-Du är förtjust i honom. -Det är en löjlig teori däremot.
Är det?
Lämna oss!
Jag hoppas att du aldrig blir förbannad på mig.
Prova den här.
Sätt igång, skjut lite.
Ta ut magasinet.
Du använder Lycanernas idé. Med silvernitrat.
En dödlig dos.
De här kan de inte ta ut som de gör med vanliga kulor.
Det flyter direkt ut i blodet. Det finns inget att ta ut.
Säg mig, Kahn...
Tror du att Lucian dog på det sätt som de påstår?
-Har Kraven berättat historier nu igen? -Det är det jag menar.
Det är bara en gammal historia.
Hans historia och inga bevis att han dödade honom.
Jag har aldrig underskattat Kravens lust att avancera i rangordningen.
Men Viktor trodde på honom och det är allt som räknas.
-Vart vill du komma? -Ingenstans.
Anfalla dödshandlare offentligt? Det var inte vad jag hade tänkt mig!
Ni blev tillsagda att ligga lågt.
Lugna ner dig, Kraven!
Människan angår inte dig.
Förresten så har jag legat lågt tillräckligt länge.
Håll dina män i schack. För tillfället, i alla fall.
Tvinga mig inte att ångra vårt avtal.
Koncentrera dig på din del.
Kom ihåg att jag redan blött för dig en gång.
Utan mig så skulle du inte ha någonting. Du skulle inte vara någonting.
"Av alla de modiga själar som gick in i Lucians fäste så kom bara en vampyr ut."
"Kraven, som inte bara blev belönad för att ha tänt eld på fästet"-
-"utan även för att ha återvänt med bevis för Lycanernas härskares fall."
"Den märkta huden som hade skurits bort ifrån Lucians arm."
-Jag har letat överallt efter dig. -Inte nu.
Han har blivit biten.
Din människa. Han har blivit märkt av en Lycan.
-Är det här Kravens påhitt? -Nej, jag såg såret själv, jag lovar.
Men gruppens stadgar? Du vet att det är förbjudet!
Ända sen han bet mig har jag haft hallucinationer.
Det känns som mitt huvud klyvs mitt itu.
Så en vuxen man bet dig?
Herregud.
Är du säker på att det inte var en hund?
-Jag sa att det var en man. -Okej, jag fattar.
Han var ute efter mig. Och den där kvinnan...
-Kvinnan från tunnelbanan... -Vadå för kvinna?
Lyssnar du inte på mig? Hon tog mig som gisslan!
Snälla...
Jag ska hjälpa dig att reda ut det här. Jag är strax tillbaka.
Släpp mig, Michael.
Lugna ner dig. Jag kommer strax.
Det lovar jag.
Snälla, förlåt mig. Jag behöver din vägledning.
Vad jag vet så har ett uppvaknande aldrig utförts av någon som jag.
Endast de äldre har kraften att organisera deras minnen och tankar-
-till en gemensam vision.
Ett detaljerat arkiv av deras regerande.
Nu kan jag bara hoppas på att Viktor kan höra min vädjan.
Snälla, förlåt mig. Jag behöver din vägledning.
Jag är ledsen att jag väcker dig tidigare än planerat-
-men jag fruktar att vi alla är i fara.
Speciellt du, min härskare som är i ett försvagat tillstånd.
Jag tror att Lucian lever.
Här och nu i den här stan.
De planerar att anfalla oss under uppvaknandet.
Något än värre oroväckande...
...är att om jag har jag rätt...
...så betyder det att Kraven är allierad med honom.
-Vad är det? -Titta.
Selene!
Jag vill prata med Selene!
Är det där Michael?
Vad i helvete är det som händer?
Vad är det som händer med mig?
Jag kommer ut.
Om du går ut till honom så är du inte välkommen här igen!
Nu när Viktor är vaken så får vi höra vad han har att säga.
Hoppa in.
Jag varnade henne. Men hon lyssnade inte.
Hon lyssnar aldrig. Jag skulle ha berättat tidigare.
Berättat vad?
Hennes människa Michael...
Han är ingen människa. Han är en Lycan.
-Vad sa du? -Vad är det för oväsen?
Visa dig inte här igen. Då dödar de dig, förstår du?
Varför? Vilka är ni?
Lämna oss.
Vare sig du gillar det eller ej så är du mitt i ett krig som har pågått-
-i ungefär tusen år. En blodfejd mellan vampyrer och Lycaner.
Varulvar.
Du hade tur, de flesta brukar dö inom en timme efter att de har blivit bitna.
Viruset i dig är dödligt.
Och om du biter mig? Blir jag en vampyr istället då?
Nej, då dör du.
Ingen har överlevt efter att ha blivit biten av båda raserna.
Jag borde stanna bilen och döda dig direkt.
-Varför hjälper du mig då? -Det gör jag inte!
Jag söker upp och dödar din sort.
Jag är bara intresserad av varför Lucian är ute efter dig.
-Vet du varför jag har väckts, tjänare? -Nej, min härskare.
-Det ska jag ta reda på. -När du hittar henne, menar du?
-Ja, min härskare. -Du måste låta henne komma till mig.
Vi har mycket att prata om, Selene och jag.
Hon har visat mig en massa oroväckande saker.
Saker som ska tas itu med inom snar framtid.
Den här gruppen har blivit svag.
Jag kanske skulle ha lämnat över ansvaret till någon annan.
Jag kommer...
...fortfarande ihåg.
Det är kaotiskt.
-Tiden har ingen betydelse. -Snälla, låt mig hjälpa dig.
Du behöver vila.
Jag har vilat tillräckligt.
Det du ska göra är att kalla hit Markus.
Men han sover fortfarande.
Amelia och resten av rådet anländer imorgon kväll-
-för att väcka Marcus. Inte er, min härskare.
Du har väckts ett sekel för tidigt.
Jag ser en massa saker. Hallucinationer...
Det är inga hallucinationer. Det är minnen.
Du har blivit biten. Det är minnen som har förts över till dig.
Det här är ett av ställena som vi använder för förhör.
Här är du säker.
-"Ziodex Industrier". -Vi äger det.
Först så var det syntetiskt plasma och nu det här.
Så fort det har godkänts så kommer det att vara vår största inkomstkälla.
Klonat blod.
Vad använder ni de här till?
Lycanerna är allergiska mot silver.
Får vi inte ut kulorna fort nog så dör de mitt under förhöret.
Vad gör ni med dem efteråt?
Vi stoppar in kulorna igen.
-Hur går det? -Vi är redo.
Varför hatar ni dem så mycket?
Det har jag redan sagt.
Så du lyder bara order?
Varför kan du inte svara på frågan?
Som du vill.
Något var i stallet. Det slet sönder våra hästar.
Jag kunde inte rädda min mamma. Inte min syster heller.
Deras skrik väckte mig.
Min pappa dog när han försökte bekämpa dem.
Jag stod vid min dörr...på väg att springa till mina systerdöttrars rum.
De var tvillingar.
Bara sex år gamla.
De blev slaktade. Som djur.
Herregud.
I nästa ögonblick var jag i hans famn.
Kriget hade spridit sig till vårt hus.
Han hade spårat Lycaner i flera dagar.
-Han drev bort dem och räddade mig. -Vem då?
Viktor.
Den äldsta och starkaste av oss.
Den kvällen gjorde han mig till vampyr.
Han gav mig styrkan att hämnas.